![Muntatge amb una dona jove amb les mans al cap i un assortiment de galetes al davant i un cercle amb diversos plats de menjar](https://e-noticies.cat/filesedc/uploads/image/post/montaje-chica-manos-cabeza-platos-comida_1200_800.webp)
Gana emocional: Per què varia el que mengem en funció de com ens sentim?
Hi ha moments de la nostra vida en què tenim les emocions descontrolades, cosa que fa que també perdem el control amb la nostra alimentació
Suposo que a més d'una persona us deu haver passat en algun moment de la vida que esteu més nerviosos o tristos o amb més ansietat. En aquests moments, pot ser que ens doni per atacar la nevera, menjar sense fi i de manera descontrolada.
L'emoció que més ens pot portar a això és l'ansietat. Aquesta fa que segreguem grans quantitats de cortisol per mantenir-nos alerta. Aquest és un dels motius pels quals ens costa agafar el son.
Les emocions estan lligades a la nostra alimentació
Des de nens s'estableix una relació emocional amb el menjar. Quan els nostres cuidadors ens donen menjar s'estableix una relació de protecció gràcies a l'aliment.
A mesura que anem creixent, l'alimentació va canviant el seu paper al nostre àmbit social, però tenint sempre molt protagonisme. Per exemple, si us fixeu moltes de les reunions socials que celebrem són amb menjar pel mig, ja sigui un dinar, un sopar, un berenar…
Podem fins a trobar els aliments com a forma de regal per demostrar afecte o estima a una altra persona, fins i tot es regalen les típiques capses de bombons a una persona ingressada a un hospital.
A més, m'atreviria fins i tot a dir que a més d'un us hauran premiat o castigat amb menjar. "T'has portat bé? Agafa un croissant de xocolata", "No et vols menjar les llenties? Doncs no t'aixecaràs de la taula fins que no t'acabis el plat".
Aquest tipus de comportament pot crear rebuig cap a algun tipus d'aliments i ens pot fer que els relacionem amb una relació en concret.
Hi ha aliments que afecten directament el nostre cervell
Hi ha certs nutrients dels aliments que afecten directament el nostre cervell, ja que activen determinats circuits neuronals. Aquests produeixen sensació immediata de satisfacció i plaer. Són aquests aliments que mengem quan volem un plaer immediat.
Parlem d'aliments com la xocolata, que conté tant triptòfan com feniletilamina. En podem trobar molts altres, la majoria amb base de sucre. També, com us he dit, podem trobar aquest plaer immediat en aliments que tenim associats com a premi des de ben petits.
Ansietat i alimentació
Quan no es controlen aquestes emocions, poden donar-se veritables afartaments. És el que passa amb l'ansietat, tal com us he comentat unes línies més amunt.
És molt comú que amb ansietat es relacioni el menjar com una via de fugida, fent que la persona arribi a menjar de manera compulsiva. D'aquesta manera, el menjar és com un “pegat” que alleuja la sensació de malestar de forma ràpida, però portant-nos a complicacions a mitjà i llarg termini.
No només poden donar-se aquests afartaments com a satisfacció ràpida, ja que hi ha respostes fisiològiques quan tenim ansietat que fan que les hormones encarregades de donar-nos el senyal de gana es trobin en majors concentracions al nostre organisme.
Com puc superar aquesta gana emocional?
Arribats a aquest punt, és lògic pensar la gran importància que té la gestió emocional tant per a la nostra vida com per a la nostra alimentació.
Podem pensar que el menjar és el problema, però això realment no és cert, només és el pegat. Cal analitzar la situació que estem passant i poder diferenciar entre fam psicològica i fam fisiològica.
Un petit truc per diferenciar-la és si tenim gana per un aliment en concret o gana del que sigui. És a dir, si realment la teva fam és fisiològica, et serà igual què menjar, ja que només voldràs quedar saciat.
En canvi, amb la gana psicològica possiblement et decantaràs per un sol aliment o un grup. És en aquest moment que hem de tenir una alimentació conscient.
A més, amb la gana fisiològica acabaràs quedant saciat després d'ingerir aliment, al contrari que amb la gana psicològica que sempre voldràs més i més.
Més notícies: